Startar andra diagnostiken... nu.
-Ingen skillnad. -Är du säker?
-Helt säker. -Kolla igen.
-Det finns inget här. -Sätt dig och kolla på kraftavläsningen.
Ingen skillnad.
Får du några avvikelser?
Är du säker? Gå tillbaka hit.
-Vet vi vad problemet är? -Porten fungerar inte.
-Det vet vi efter att du förstörde den? -Jag förstörde inte den.
Den slutade att fungera efter att du hade varit på den.
Jag körde ett program för att få den att fungera bättre.
Bra jobbat.
Att den slutade att fungera var inte därför.
Vi har lyckats utesluta många saker, även mitt program.
Och jag är säker på att vi gör framsteg och kommer vara igång...
Ett okänt objekt har kraschat i staden.
-Varför kände inte sensorerna av det? -Det kom in för snabbt.
-Jag får en låg energinivå. -Vad kan det vara?
Vi ser efter.
-Några skadade? -Nej.
Tur att den träffade biblioteket, annars hade någon blivit skadad.
-Vad är det? -Kanske en mobil självförsörjande enhet.
-drönare eller sond. Definitivt inte från Vålnaderna.
Det kanske är Lantean. En satellit ur kurs, eller en återkallad enhet.
-Den ger fortfarande ifrån sig energi. -Är den farlig?
Nej, bara intressant.
-Kolla det. -Skador efter inträdet.
Inträdet kan inte ha gjort det.
Ser ut som det har blivit beskjuten.
Och den kom ner hel.
Tuff liten jäkel.
-Vet vi vad det är ännu? -En sond.
-Vet vi vem som har skickat den? -McKay och Zelenka, kommer på det.
-Vem jobbar på porten? -Det får vänta, det här är viktigare.
De är väl lika viktiga? Kan inte Zelenka jobba på sonden,-
-och McKay fortsätter på port- programmet, det har gått en vecka.
Att inte kunna använda porten är dåligt och någon har kanske hittat vår position,-
-vilket är ett hot, och det är en prioritet.
Ja, sir.
Det här är meningslöst.
Även om sonden är intakt, så ger den obegriplig läsning.
-Av design. -Det är bara meningslös data.
De använder ett avancerat program för att lura oss.
-De är bra, men jag är bättre. -Vem är de?
Gör mig en tjänst och kör avkodningsprogrammet igen.
Okej.
Vi behöver inte vänta, det kan ta timmar. Vi kan gå tillbaka till porten.
Vänta...
Det funkar, jag får något. Nej, rör inget!
-Vad hände. Vad gjorde du? -Inget.
Jag gjorde inget, programmet måste ha kraschat.
-Rodney, vad såg du? -Nanokod från replikatorerna.
Översättning: Barbie_on_Weed www.SweSUB.nu
-Replikatorerna har hittat oss. -Är du säker?
-Sonden innehöll nanokod. -Det är inte säkert.
Programmet försvann innan vi fick någon information.
-Det var nanokod en snabb sekund. -Jag såg inget.
-För du tittade inte. -Våra datorer fick samma info.
Och jag såg inget.
Du gjorde tydligen inte det för då hade vi inte...
-En till? -Major Lorne, här.
Det har varit en explosion i dr McKay labb, ni bör komma hit.
Vad hände här?
Antingen så sprängdes din macka eller så hade sonden en självförstörare.
Den måste ha startat när den hade slut på analyser.
Du hade tur att inte vara här när det small.
Tur för oss.
Det är något som inte stämmer.
Programmet skulle aldrig ha kraschat, det klarar all data som kommer från sonden.
Och den exploderar innan vi får igång den igen.
-Vad pratar du om? -Jag vet inte...
Det känns som om någon jobbar emot mig.
Jag vet hur det låter, men håll ett öga öppet.
Tror du han inbillar sig?
Han behöver semester.
Du håller inte med?
Vet inte, folk har varit konstiga på sistone.
Jag vet inte hur jag ska förklara det, men de har inte varit sig själva.
Teyla har också märkt det.
Det kanske är vi som är konstiga eftersom vi inte kan åka utomvärlds.
-Lite konstiga och paranoida. -Jag är inte paranoid.
Folk har varit konstiga på sistone.
-Du har ett bra argument. -Du behöver sys ihop.
Här.
Förlåt.
-Vad hände? -Ronon spöade skiten ur mig.
Jag ska ta en titt.
-Du är okej. -Inga stygn?
Inget bandag. Finns inget där.
-Jag blöder inte. -Det var nog bara blod från Ronon.
Nej...han träffade mig, jag blödde.
-Kör en skanning på mig. -En skanning...?
Om det finns nanoniter i sonden så kanske jag är infekterad.
Okej, ligg still.
Inga nanoniter.
Du är ren.
Kör ett blodtest. Glöm nanoniter, något liknade har hänt innan.
Jag var infekterad av retroviruset. Och jag helades direkt.
-Du har ju inte varit utsatt... -Kanske ett återfall. Jag vet inte.
-Jag tror verkligen inte... -Ta ett blodprov.
Okej.
Jag trodde problemet var ur världen, jag förstörde sonden
-Det gjorde dem misstänksamma. -Vad tycker du vi gör?
Vi vet ännu inte sanningen. Vi måste vara försiktiga.
Jag har fått tillbaka resultaten och du är 100% frisk.
Inga spår av retroviruset i ditt blod.
Vad är det? Trodde du skulle bli glad.
Mitt blod är rent. Men det förklarar inte skadad i pannan.
Det går kanske inte ihop för du vägrar att inse vad som verkligen hände.
Du begick ett misstag.
Ronon, blödde inte. Jag kollade honom.
Blodet kanske var på handduken och du fick det av misstag på pannan?
Det var Ronon som såg såret, och sa att jag behövde sy, om inte han hade fel.
Kör testet igen, och hittar vi inget så gör vi en fullständig undersökning.
-Hej. -Hej.
Vad gör alla här?
Jag är strax tillbaka, jag glömde att stänga av en sak.
-Vad gör du? -Det kommer att göra ont.
-Vad är det med dig? -Här.
Vad tyst, och vänta lite.
Vi tar en titt.
-Det är omöjligt? -Det var det vi hoppades på.
Om det är en tröst så har vi alla gått genom samma test.
-Test? Vad är det som händer här? -Det vill vi också veta.
Det är inte bara du som har märkt att folk är konstiga här.
De har varit hemlighetsfulla.
Visste inte först vad jag skulle tro. Först trodde jag-
-Zelenka gjorde ett stort misstag, men det verkade inte troligt.
Det var ingen olycka, han förstörde programmet med vilja.
-Och sonden var ingen olycka heller. -Vad har det med min snabba helning?
-Jag fick en smäll av Ronon igår. -Av misstag, typ.
Jag gick till sjukstugan, och när jag kom dit var det läkt.
-Sist det hände var det retroviruset. -Det tänkte jag med,-
-så jag körde ett blodtest. Och hon sa att hon inte hittade något.
-Tror du hon ljuger? -Vet inte, men vi måste få reda på det.
Jag kan komma åt sjukstugans dator härifrån.
Okej, jag är inne.
Finns inga register på några blodprover. Gjordes det, skrev hon aldrig in det.
-Hon gjorde en fullständig skanning. -Finns inget här.
Det är omöjligt, skanner är kopplad till datorn och det sparas automatiskt.
-Men det kan raderas. -Vi får köra egna tester.
Tills vi vet vad som är i görningen kan vi inte lita på någon än oss fyra.
Vi måste till sjukstugan utan att någon märker det.
Jag har en idé.
-Hur går det, Rodney? -Är inne i livsdetektorn, men har problem.
-Vilket problem? -Jag är inte säker, vänta lite.
-Verkar funka bra. -Tack för din åsikt.
-Är sjukstugan säker? -Vänta lite.
Jag får ingen direktlänk, det är som den är i en loop.
Se till att fixa det!
Jag gjorde det.
Vad i helvete... Jag hade inte sönder den, den funkar bra.
-Är sjukstugan säker? -Ja, vi är tydligen de enda här.
-Är det möjligt? -Nej, men jag läser 4 livsformer.
Vi fortsätter att röra på oss.
Vi har ett problem.
Nu gör vi det här snabbt.
Jag har något.
En annan livsform. Den är i den yttre delen av staden.
-Vi kollar upp det. -Vi kanske skulle...
Kom nu!
John.
Vad i helvete?
Nanoiter!
Det ska vara ett rum här.
Det är ett rum här.
Vänta.
Elizabeth.
Försiktigt.
Hur kom du hit?
-Det vet jag inte? -Det kan jag svara på.
Det var här vi gjorde henne. Och även er alla andra.
Det förklara hur vi läker så snabbt. Vi blir skadade, och nanoiterna helar oss.
-Jag får förklara för de andra. -Det behövs inte.
-Vad är det som händer? -Du måste följa med oss.
Skulle inte tro det.
-Den där kommer inte att hjälpa dig. -Jag varnar dig.
Skjut.
Förstår du?
-Är ni replikatorer? -Alldeles riktigt.
Tills du gjorde ändringar i vår grundkod,-
-fick vi inte ta skepnaden av någon levande människa.
Men nu kan vi ta vilken skepnad vi vill.
-Ni kan inte ha bytt ut alla på basen? -Ni tror att det här är Atlantis.
Och att ni är den riktiga dr McKay.
Så vi är också replikatorer?
Nej.
Ni är vanliga människor, men ni är skapade av nanoiter.
Några är kvar i ert system för att ta hand om skador.
Allt ni, tankar och känslor,-
-togs från den riktiga Sheppard och hans team när de tillfångatogs för 1 år sedan.
Ni ljuger, förra året var Carson Beckett läkare inte Keller.
Informationen var uppdaterad av den senaste som tillfångatogs.
Elizabeth Weir.
-Är du säker på det? -Ja, jag måste se det själv.
-Herregud. -Vi är alla infekterade med nanoiter.
Inte infekterade, skapade av. Jag har själv svårt att förstå det,-
-men det förklarar en del saker. -Som vad då?
Varför porten inte funkar. Om det här bara är en experiment,-
-så är inte porten heller riktig. -Om detta inte vore riktigt-
-skulle väl du veta det. -Hela vecka har porten varit övertäckt.
Det är över en vecka sedan. När såg ni stjärnor senast?
Dr. Weir.
-Det var namnet du gav mig. -Ingen mening med något annat namn.
-Du är exakt som henne. -Men jag är inte hon.
Nej.
Den riktiga Elizabeth Weir dog för några månader sedan.
Delar av hennes hjärna var utbytt mot nanoiter.
Det gjordes för att rädda henne... men det gjorde henne farlig.
När hon länkades med andra replikatorer utövade hon ett dåligt inflytande.
-Det var så Oberoth såg på det. -Men du håller inte med?
Varför tror du vi gjorde allt detta? Vi är intresserad av din mänsklighet.
-De uråldriga skapade oss med en brist. -Ni kan inte nå förhöjelse.
Det är vad du är efter, eller hur?
Jag vet att det är mycket att tag in, men vi får ta oss samman och fokusera.
-Fokusera på vad? -Att ta oss härifrån.
-Till Atlantis som inte är våra liv. -Säger dem.
De talade sanning, vi är inte dem vi trodde.
Jag kanske inte är originalet, men jag är jäkligt nära.
Vårt ursprung gör oss inte mindre till människor.
Varken fysiskt eller psykiskt, vi kan tänka själva, och vi måste åka tillbaka.
Okej. Vi åker tillbaka, så får vi se vad som händer.
Bra!
Då var det bestämt. Nu ska vi bara fundera ut hur.
-Du tillhör Niams grupp. -De flesta blev omprogrammerade-
-men några lyckades gömma sig i kollektivet.
Och genom att studera oss så hittar ni den hemliga ingrediensen?
Du har samma sinnen och tankar som originalet.
Ni har något som vi aldrig har förstått.
Som gjorde att ni stod ut, och gjorde er speciella enligt våra skapare.
Du kallar det en själ.
Det är den "hemliga ingrediensen" du pratade om.
Nyckeln till förhöjelse.
Det kan ni inte lära er genom att studera oss.
Varför inte?
Hjärnan är bara en elektronisk maskin.
Biologiskt, men en maskin, varken mer eller mindre.
-Allt är kvantifierbart. -Nu låter du som, Oberoth.
De andra har gett upp om förhöjelse.
De förstör människovärldarna i galaxen-
-i deras krig mot Vålnaderna. De är fyllda av hat och hämnd.
-Vi tror att det finns en annan väg. -Varför berättar du det här?
Du är frigjord.
Det är viktigt att vi undersöker era reaktioner.
Så vi kan undvika samma misstag nästa gång.
De kommer att radera våra minnen och börja om på en ny planet.
Sonden skickades hit av Oberoth.
De försökte förstöra den, men lyckades bara stänga av den.
Hur länge hade det hållit på om inte den hade krashat här.
När de andra replikatorerna hittar staden förstör de den.
Och det är två.
Finns det något värre än att få våra minnen raderade och börja om igen?
Vi måste hitta en väg ut.
Ursäkta att det har kommit hit.
Du har läst våra tankar, så du vet att vi aldrig ger upp.
Hur många gånger ni än radera våra minnen så kommer vi på det.
Vi är genetiskt inställda att... vara odrägliga och besvärliga.
Du vill veta hur det är att vara människa?
Och vilka egenskaper som leder till förhöjelse.
Du kan börja med barmhärtighet.
Jag förstår vad du säger...
Och under andra omständigheter hade jag hållit med dig.
-Men det är tyvärr försent. -Vad pratar du om?
De andra replikatorerna har hittat oss.
De kunde inte förstöra vårt mentala försvar och få oss tillbaka, så de förstör oss.
-Ni måste höga sköldarna! -Det kan vi inte.
Er skapelse kräver för mycket kraft.
Och vi kunde inte få tag på fler ZPM:s utan att dra på oss uppmärksamhet.
Släpp ut oss.
Replikatorerna anfaller människovärldar.
De mördar tusentals oskyldiga.
Om du menar allvar, så släpper du oss så vi kan stoppa det här.
Oberoth är för mäktig.
Om staden går förlorad och vi dör, så blir det här ett misslyckat experiment.
Du vet hur det känns.
Det är vad de uråldriga anser oss vara.
-Ett misslyckat experiment. -Nu kan du bevisa dem fel.
Allt vi begär är att du ger oss en chans att göra en skillnad.
-Ta den här. -Vad är det?
Det är Kärndriften till skeppets söksystem,-
-med den kan ni hitta alla av Oberoths skepp av Aurora-klass i galaxen.
Ta den med till Atlantis, den är er bästa chans att stoppa, Oberoth.
Gå till hangaren och ta en jumper.
-Följ med oss. -Jag kan inte.
Oberoth kan spåra mig. Jag skulle bara vara en börda.
Gå.
Det var det. Staden är borta.
Vad händer nu?
Vi är osynliga, så vi behöver bara följa skeppet när det går in i hyperrymden.
-"Följa med"? -Ja.
Lugnt och fint.
-Mår du bra? -Under omständigheterna.
Inte illa för en död kvinna.
Allt kommer att bli bra.
Då åker vi till replikatorerna hemvärld, och tar ett skepp med hyperdrift.
Och åker vart?
Vi kan inte åka till Atlantis, de skulle skjuta ner oss innan vi kunde förklara.
New Athos, kanske. Vi kan ta kontakt därifrån.
Och sen, då?
Vad tror du den riktiga Sheppard gör när han ser dig?
Vad skulle du ha gjort?
På det sättet har jag tur. Jag är den enda Elizabeth Weir.
Du hade rätt. Det är replikatorernas planet.
-De verkar ha varit upptagna. -Vad menar du?
Ni vet skeppsvarvet som vi förstörde? Den var en av dem.
De har återuppbyggt den.
Bra. Då kanske vi kan hitta ett skepp som inte kommer att saknas.
Det är ett program som förbättrar systemet. Porten är offline en, två timmar.
-Väntar vi någon? -Nej, sir.
-men det är Major Jordan som rapporterar in från M34-227.
-Har du video? -Ja, sir.
-Hur är situationen? -Det är någon som vill prata med dig...
Hej, John.
Elizabeth, vad hände, hur kom du undan?
Jag är inte den Elizabeth ni känner.
Jag har alla hennes minnen och tankar.
Allt som gör henne till mig.
Men jag är en kopia.
Replikatorerna skapade mig för att kunna uppnå förhöjelse.
Du låter precis som henne.
Tyvärr, Rodney, men det är sant.
Gruppen lyckades gömma sig för att fortsätta studera i hemlighet,-
-men de hittades och förstördes.
Vet inte vad jag ska säga, det här är väldigt...
Konstigt?
Ja, jag vet. Vi behöver träffas.
Vi har information som ni kan använda mot replikatorerna.
"Vi"?
Vi behöver inte presentera oss.
Sist jag träffade mig själv, så spöade jag honom.
-Snygg jacka! -Ja, den är ny.
Vi har.. nya varianter på de där uniformerna.
De gamla brukade bylsa upp sig under armarna.
Du sa att du hade något åt oss.
Min, McKay.
Vad är det?
Det är Kärndriften till ett söksystem.
Med den kan vi hitta alla replikator-skepp i galaxen.
-Alltid en början. -Skojar du? Det är stort.
Vi kan jobba på ett modifikationsprogram...
Reläs?
-Är det ens ett ord? -Vi kan inte båda ha fel.
-Vi måste börja nu. -Inte så fort...
Vart då? Vi är en säkerhetsrisk för Atlantis.
Han har...jag har en poäng. Ni får komma på något annat.
Inga problem, jag hämtar det vi behöver så gör vi jobbet här.
Äntligen får jag jobba med någon som jag kan lita på.
Mänskligheten kommer att få hjälp av ett geni, gånger två.
-Kan man tänka sig. -Försöker låta bli.
Vi uppskattar det här. Men vi kom av en annan anledning.
Ni var hos replikatorerna.
Vad vet ni om Elizabeth, och kan ni hjälpa oss att få henne tillbaka?
Tror du att den andra Keller talade sanning?
Jag vet inte varför hon skulle ljuga.
Det är konstigt. Jag har inte sett dig på länge och plötsligt så är...
Jag död.
När jag fick veta sanningen...
Visste jag att det aldrig skulle bli som innan, för någon av oss.
-Jag gillar det inte. -Vet att det är konstigt.
-Jag är jag, men vem är han? -Det är också du.
-Det finns bara en av mig. -Tydligen inte.
-Då är han en kopia. -Vad jag förstår,-
-han är inte originalet, men han är lika mycket Ronon som du är.
Jag gillar det inte.
Jag trodde inte på det förrän vi var här.
Jag hoppades också.
Trodde att replikatorerna hade tillfångatagit oss-
-och gav oss nanoiter, och sen ljög så vi inte skulle åka tillbaka.
Det funkade. Jag åker inte tillbaka med dem.
Jag har varit själv innan. Det är vad jag kommer ihåg iallafall.
-Nu har jag nanoiter som helar mig. -De kan inte hela vadsomhelst.
Jag tar chansen.
Jag förstår att du är arg och besviken.
Men det har ingen betydelse, du är lika mycket Ronon som han är.
Varför har han mitt liv på Atlantis, medan jag behandlas som en utböling?
-Omständigheterna är annorlunda. -Vi gör dem obekväma,-
-så de vill inte ha oss i närheten.
Med vårt ursprung ser de oss som ett hot. Kan du klandra dem?
Jag hade nog gjort samma sak.
Men det förändrar inte...
-Vi går tillbaka till lägret. -Vi letar upp Sheppard och Weir.
Det här har ju hänt innan.
Den andra Elizabeth blev infekterad av nanoiter och dem stoppade vi.
Vi kanske kan göra samma sak för er.
Så vi vore inte en säkerhetsrisk?
Ni kan tillföra. Allt vore...annorlunda.
Det är inte problemet. Det som verkligen stör mig,-
-är att jag kommer aldrig att bli behandlad som andra.
-Det är inte sant. -Visst är det.
Och jag klandrar dig inte.
Hör du något?
Överste Sheppard, detta är Teyla. var god svara.
-Vad är det? -Replikatorerna är här.
De lyckades att spåra skeppet.
-John, hör du mig? -Jag hör dig.
Vårt skepp måste ha haft en gömd subrymdstransponder.
Vad var det?
-Den här vägen. -Ronon, vänta!
-Var är McKay? -Kvar i lägret.
Rodney, du måste ta dig tillbaka till porten.
Överste, det här är Major Jordan. Porten är inget alternativ.
Replikatorerna skjuter direkt om vi visar oss.
-Alla till jumpern. Rodney, hör du mig? -Vi är på väg.
De vaktar porten och har oss fångade.
Om vi så använder en osynlig jumper, skjuter de ner oss.
Vi behöver en skenmanöver.
-Vad händer? -Det är replikatorerna.
Det här är en bättre chans.
Gör inte det bara för att du känner dig mindre...
Människa?
Vi försöker övertala oss att vi var precis som ni.
-Nu har jag chansen att bevisa det. -Okej.
Kom.
Vi lurade er.
Men känner er inte dumma, vi lurade nästa oss själva.
Stäng den!
Ingen annan kommer.
Ska vi ta en paus?
-Gör det du. -Du har jobbat i fem timmar, ta en paus.
Ska göra det när jag är klar.
-Jag vet vad du försöker göra. -Vad då?
Jobbar så du slipper tänka på, Elizabeth.
Det funkar bara tillfälligt.
Det kommer med jobbet. När något hemskt händer,-
-har du inte tid att älta det för du måste stoppa nästa sak.
Hade det inte varit för replikatorerna och deras plan att döda alla i galaxen,-
-hade jag varit i dålig form.
Det är som Carson igen, och jag orkar inte med det.
Det är inte bara du som saknar honom.
-Du vill inte prata om det? -Inte just nu, kanske senare.
-Vill du ha något? -Nej.
Radek...
Tack.
Det är lugnt.
-Hur går det? -Framåt.
-Ska du inte sluta för kvällen? -Nej, jag ska slutföra det här.
Ska inte du sova?
Jag ska godkänna överföringen av hennes saker till jorden i morgon...
Jag hade gjort det tidigare men jag trodde...-
-att vi skulle få henne tillbaka.
Jag med.
Säg till när du får saken att fungera.
Vänta!
Funkar det här,-
-kan vi spåra alla replikator- skepp av klass Aurora i galaxen i nutid.
Det är inte så illa. Vålnaderna har tagit stryk.
Och andra sidan så sade min kopia att de byggde fler.
Mycket mer!
Skit med!